Франсиско де Кеведо
Любовно оплакване и последно разкаяние на един влюбен

Превод от испански: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1978

chitanka.info

Не ми горчи, че ще умра: знам, не отменя

животът своя край, не се домогвах аз

и да лъстя смъртта в един и същи час

ведно с живота и със грижата родена.

Аз чувствувам: плътта, от любещ дух горена,

оставил бих необитаема тогаз

и пусто туй сърце, пламтящо с вечна страст,

където любовта цареше приютена.

Тъй моята любов ми знаците ориса

и на историята дълга на скръбта

ще бъдат воплите ми нежни летописи.

Нали весден повтаряше ми паметта,

щом ада аз търпя на твойта слава, Лиси,[1]

и мъката за слава нека почета.

[1] Лиси — същата Луиса де ла Серда. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.